Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 12.06.2005.
Suomennos: Vilpo, Axeman, Volvagia ja DickT.
Oikoluku: DalSargamon.
SIDOTTU
Irak, 1991.
Kädet ylös!
Polvillenne!
- Voi paska, tuolla on lapsi. - Se ei ole meidän ongelmamme.
Mikään tästä ei ole meidän ongelmaamme.
Mitä kuuluu, pieni kaveri?
Onko kaikki hyvin?
Kuolin ensimmäisen kerran 27-vuotiaana.
Muistan joka puolella olleen valkoista.
Oli sota, ja tunsin olevani elossa, vaikka todellisuudessa olin kuollut.
- Kuinka vanha? - 27 vuotta.
Tässä, Starks, Jack. Syntynyt Vermontissa.
Ei tietoa lähiomaisista. Merivoimien sairaala selvittää sen.
Hyvänen aika, tämä sotilas on elossa. Hän räpytti juuri silmiään.
- Hänet on jo merkitty kuolleeksi, auta muita. - Ei, katso tätä.
Voi paska, koodi sininen, tarvitsemme lääkäriä! Lääkäri tänne!
Kersantti Starks on hyvin onnekas.
Jos luoti olisi ollut hieman enemmän oikealla, sitä ei olisi saatu poistettua.
Hän kärsii muistinmenetyksestä ja mahdollisesti akuutista muistojen tukahduttamisesta.
Haluan raportin iltapäiväksi. Kotiuttakaa hänet seuraavalla lennolla.
Vermont. Vuosi myöhemmin.
- Teille on ehdotettu pronssitähteä. - Teille on apua tarjolla, kersantti.
- Tietysti on. - Tietysti on...
Oletteko kunnossa?
- Automme ei käynnisty. - Onko tuo äitisi?
- On. - Mikä hänen nimensä on?
- Jean. - Hei, Jean?
Kuuletko minua?
Voisitko herätä? Yrittäisitkö pysyä hereillä?
- Hyvänen aika... - Onko hän ottanut jotain?
- Mikä sinun nimesi on? - Jackie.
Mukava tavata, Jackie. Tehdään seuraavasti.
Kiedotaan tämä ympärillesi ja yritä sinä pitää äitisi hereillä, -
- niin minä korjaan auton, sopiiko? - Sopii.
- Mitäs mieltä olet tästä lumesta? - En mitään.
Et mitään?
Mitä nämä ovat?
Ne ovat sotilaan tuntolevyt. Niissä lukee nimi ja syntymäaika.
- Minkä takia? - Jos vaikka eksyisin, -
- enkä muistaisi kuka olen. - Voinko saada ne?
- Voit. - Kiitos.
Yltäisitköhän virtalukkoon? Kokeillaan.
Käännä vain avaimesta koko ajan.
Anna mennä vaan.
Se toimii!
Hei... Pidä kätesi erossa...
Pidä kätesi erossa tyttärestäni.
- Äiti, hän korjasi auton. - Jackie, sisälle autoon!
- Heti! - Äiti, hän korjasi auton!
Mene sisälle autoon!
- Mitä kuuluu? - Ihan hyvää.
- Mihin olet menossa? - Kanadaan. Voin viedä sinut rajalle, jos haluat.
- Se olisi hienoa. On todella kylmä. - Hyppää kyytiin.
- Hei. Sisään vaan. - Hei.
- Ulkona täytyy olla todella kylmä. - Kyllä.
On niin kylmä, että helvetti voisi jäätyä.
- Osaatko ajaa? - Totta kai.
No hyvä, vaihdetaan kohta.
- Oletko ollut koskaan vankilassa? - Ei, en ole ollut.
Sanon vaan, että se on paljon pahempaa kuin sota.
- Varmaan pahempaa, kuin missä olet koskaan ollut. - Niin varmaan.
Miksi hän meidät pysäytti?
Halusi itselleen jotain tekemistä.
Tiedät siis varmuudella vain Jackien ja Jeanin siitä päivästä?
Kyllä...
Oletko tietoinen, ettei meillä ole yhtäkään sukunimeä, -
osoitetta tai mitään muutakaan tietoa -
näiden "ystäviesi" olemassaolosta?
Ikävä kyllä minun on saatava vastaus kysymykseeni, herra Starks.
Olen...
Konstaapeli Harrisonia oli ammuttu kolme kertaa.
- Hän oli jo kuollut, kun pääsimme paikalle... - Starks saattaa torjua tapahtuneen mielestään.
Se selittäisi hänen muodostamansa vahvan uskomuksen pienestä tytöstä ja äidistä.
Olen kuullut Persianlahden sodan syndroomasta...
Puoliakaan siitä paskasta, jota tapahtui operaatio Aavikkomyrskyn yhteydessä, -
ei voida siistiä näteiksi pääuutisotsikoiksi.
Sitä ei voitu sanoa nätisti, joten sitä ei voitu sanoa ollenkaan.
- Siellä oli myös joku toinen... - Se ei ollut kaunista...
Herran tähden, päämieheni uskoo kuolleensa jo kertaalleen.
- Hän ei ymmärrä tätä. - En oikein muista kaikkea, mutta...
siellä oli joku toinenkin...
Luulen, että niin se tapahtui.
Jos Starks tappoi sen konstaapelin, -
ei häntä voida pitää vastuullisena siitä, että hänen mielensä on vahingoittunut.
Valamiehistön jäsenet toteavat syytetyn syyttömäksi, mielenvikaisuuden johdosta.
Jack Starks.
Tuomitsen sinut täten vankimielisairaalaan, -
jossa toivottavasti lääkärit ja oikea hoito voivat auttaa sinua.
Tulehan, kaveri.
Liikupa nyt.
Nosta hänet ylös.
Mitä te teette? En kuulu tänne. En kuulu tänne!
Minäkään en usko, että kuuluisit... Mutta juuri nyt emme voi asialle mitään.
Pyydän, älkää.
Ei!
Päästäkää minut ulos! Päästäkää minut ulos...
- Kuinka paljon annoitte hänelle? - 15 millilitraa.
- Onko hän ollut tuolla täydet kolme tuntia? - Kyllä.
Selvä, ottakaa hänet ulos.
Kuuletko minua, Jack?
Räpsäytä silmiäsi, jos kuulet.
- Hän ei menettänyt tajuntaansa. - Haluatko laittaa hänet takaisin sisään?
En, riisukaa hänet pakkopaidasta.
Viekää hänet ylös ja tarkistakaa hänen elintoimintonsa tunnin välein.
Etkö sinä olekin se poliisinmurhaaja?
- Näkyykö se päälle? - TV, auttaa rauhoittamaan mieltä.
Olen Rudy Mackenzie, tervetuloa.
- En ole oikein juttutuulella. - Harmi...
Minäkään en usko turhanpäiväiseen jutusteluun.
Hyödytöntä. Peli on kuitenkin jotain ihan muuta.
Tämä tässä on pelikenttämme, olen valmis heittämään pallon. Yrittäisit.
Hyvä on. Miksi sinä olet täällä?
- Yritin tappaa vaimoni. - Eikö siitä joudu vankilaan?
Joutuu, mutta yritinkin sitä noin 30 kertaa. En koskaan suunnitellut tekeväni sitä.
Se tapahtui aina hetken mielijohteesta ja hän uhkasi heitättää minut lukkojen taakse, -
kunnes hän sitten tekikin sen.
- Joskus sitä voi näyttää hullulta. - Tai sitten tyhmältä.
Koska luulisi, että 20. kertaan mennessä olisin löytänyt toisen keinon -
tai ehkä tehokkaamman.
Huomenta herrat. Mikä on vointinne tänään?
Minulle tuo on erittäin vaikea kysymys, tohtori Lorenson.
Koska maailma ympärilläni kutistuu -
ja Ilmestyskirjan neljä ratsumiestä ovat tulossa katsomaan minua tänään.
Ja sitten käyn poimimassa kukkia, minkä vuoksi on vaikea pitää asiat järjestyksessä.
- Entä te, herra Starks? - Voin hyvin.
- Eli kaikki on kunnossa? - Kerro sinä se minulle, tohtori.
Onko minussa sinun mielestäsi jotain vikaa?
- Olette hiukan alipainoinen. - Ehkä kuntoilen unissani.
Riittääkö jutustelu?
Kaikki on hyvin.
Herra Starks, mukava nähdä, että tulette vapaaehtoisesti tällä kertaa.
Olemme täällä auttamassa, Jack. Ajattelemme vain parastasi.
Pitäkää hänestä kiinni, kunnes haen rauhoittavan!
Ei, se ei ole tarpeen.
Nostakaa hänet ylös.
- Laitetaan pakkopaita. - Ainoa mielenvikasi on omatunnon puute.
Odottakaa, tohtori Becker, kuinka pitkäksi ajaksi haluatte meidän laittavan hänet sinne?
Teljetään hänet nyt toistaiseksi.
Pyydän, älkää!
Vittu.
Päästäkää minut ulos... Päästäkää minut ulos!
- Oletteko kunnossa? - Olen.
- En haluaisi häiritä... - Älä sitten häiritse.
- Entä Starks? - Mitä Starksista?
Eikö meidän pitäisi...
Eikö meidän pitäisi yrittää auttaa häntä kaikin mahdollisin keinoin?
- Kyllä. - Voimmeko sitten jättää hänet tuonne noin?
Hänelle antamallani lääkityksellä on tarkoitus muuntaa, -
ehkä jopa poistaa kokonaan, hänen väkivaltaiset taipumuksensa.
Kuoria pois vihan kerroksia.
Se tila on vain turvallinen paikka sen tapahtumiselle.
Laitoksen muut tilat, joissa en voi valvoa odottamattomia sivuoireita, eivät ole.
Kuinka voit valvoa oireita hänen ollessaan siellä?
Lasken hänen siellä viettämänsä ajan osaksi hoitoa.
Ei ole mahdollista rikkoa jotain, joka on valmiiksi rikki.
En kuulu tänne.
En saa hengitettyä täällä... En saa hengitettyä täällä.
En saa hengitettyä täällä...
Ellet ole huomannut, on jouluaatto. Et tule saamaan taksia täältä.
- Kiitos. - Tarvitseeko sinun päästä jonnekin?
En ole varma.
Jos kysyn uudestaan ja tällä kertaa mietitään vaihtoehtojasi.
Tarvitseeko sinun päästä jonnekin?
- Kyllä. - Hyvä, hyppää kyytiin.
- Minne voin viedä sinut? - En tiedä.
- Miten niin et tiedä? - En tiedä.
Selvä.
Voinhan soittaa johonkin toiseen yömajaan?
Kiitos paljon. Hyvää joulua sinullekin.
Hienoa. Se oli viimeinen vaihtoehtomme.
- Mitä teen kanssasi? - Et mitään.
- Kiitos, kun toit minut näin kauas... - Mihin olet menossa?
Jäädyt ulkona, sinulla ei ole edes takkia.
- Pärjään kyllä. - Ei, et pärjää.
Kuolet kylmyyteen ja sitten tunnen syyllisyyttä.
Ja kärsin siitä tunteesta jo ihan tarpeeksi.
- Otatko juotavaa? - Ei kiitos.
Voi paska!
- Oletko kunnossa? - Olen.
Tiedätkö mitä?
On jouluaatto ja...
minulla on sohva, joten voit nukkua siinä.
Menen kylpyyn. Ota jotain syötävää, jos sinulla on nälkä.
Täällä ei ole mitään varastettavaa, mutta älä ole ääliö ja yritä silti viedä jotain.
En.
- Minä olen Jack. - Ei, tämä ei ole niin kuin luulet.
En halua tavata sinua. Vaikka autankin sinua tänä iltana, -
en silti todellakaan halua tuntea sinua.
Mitä tämä on?
Parasta, mitä sain tehtyä siitä, mitä jääkaapista löytyi.
Kiitos.
Ole hyvä.
- Otatko juotavaa? - Toki.
Se oli aika hyvää, raaka-aineisiin nähden.
Jääkaapissasi on aika paljon kaikenlaista.
Ei paljon ruokaa, mutta...
- Pakastimessasi on kivi. - Mikä kivi?
Siellä on kivi, jossa lukee englanniksi Poljin.
Tuo on nuuskimista.
Se oli äitini järjetön ajatus lempinimestä.
Olet siis tarjoilija, tarkoitan...
- En tiedä, mitä tarkoitan. - Etkö?
Vihaan joulua.
Herää. Jackie.
Keitä nämä ihmiset ovat? Keitä nämä kuvan ihmiset ovat?
- Siinä on äitini ja minä. - Mitä tarkoitat?
- Odota hetki. - Missä äitisi on nyt?
- Äitini on kuollut. - Mitä tarkoitat?
Tarkoitan, että kuollut. Hän sammui tupakka kädessään ja paloi kuoliaaksi jo kauan sitten.
Olen pahoillani.
- Mikä päivä tänään on? - Mitä?
Tiedän, että tämä kuulostaa hullulta... Mikä vuosi nyt on?
- 2007. - Mitä?
Kuka hitto sinä olet?
Olen Jack Starks.
Painu vittuun täältä. Nuuskitko koko kämpän läpi?
- En. - Sinulla ei ollut mitään oikeutta.
- Sinulla ei ollut mitään oikeutta tonkia mitään! - Katso minua.
Tiedän, ettei tässä ole mitään järkeä, koska en ymmärrä sitä itsekään.
- Jos et häivy täältä heti, soitan poliisille. - Odota. En aio satuttaa sinua, puhu vain minulle.
Äitisi oli sammuneena tien vieressä, kun tapasin teidät. Hän oli ihan sekaisin.
- Jean, hänen nimensä oli Jean! - Lopeta!
- Tämä lapsi. Ne tuntolevyt. - Ei.
Ei, et sinä. Se oli Jack Starks ja hän on kuollut.
Mitä? Mitä tarkoitat?
Hän on kuollut.
Hänen ruumiinsa löydettiin uudenvuodenpäivänä 1993, Alpine Grovelta.
Hän on kuollut.
- Se ei voi olla totta. - Kyllä se on.
En tiedä kuka tai missä kuvittelet olevasi. Sinä et ole Jack Starks.
Eli kuka tahansa oletkin, tein sinulle mukavasti -
ja sait minut todella katumaan sitä, joten voisitko vain lähteä...
Etkö muista minua? Katso minua! Minä lähden.
Katso minua. En valehtele. Tapasin sinut ja äitisi, -
eikä siellä ollut ketään muuta monen kilometrin säteellä.
En olisi voinut tietää sitä tuntolevyistä, jotka löysin.
Laske ne alas ja häivy.
Etkö muista minua? Etkö tiedä, että...
Häivy!
Voisitko... Voisitko lähteä.
Jackie.
- En voi uskoa, että jätitte hänet sisään koko yöksi. - Ette käskenyt ottaa häntä ulos.
- Kun kysyin... - Luotin sinulla olevan sen verran maalaisjärkeä. Avatkaa luukku.
Onko hän kuollut?
Ei. Viekää hänet heti yläkertaan. Hän kärsii nestehukasta. Laittakaa hänet heti tiputukseen.
- Yritin kertoa teille toimistoonne tullessani. - Odotin sinun tajuavan sen sanomattakin.
Olet lääkäri. Minun ei pitäisi joutua selittämään sinulle kaikkea.
Jack?
Tom!
Tom, voisimmeko puhua hetken?
Mitä olet tehnyt Jack Starksille?
- Mitä tarkoitat? - Hän on tajuton.
Hän toipuu klotsapiinihoidosta.
Klotsapiini? Eihän hän tarvitse neurolepteja.
Ja sinäkö tiedät sen parin minuutin tarkkailun perusteella?
Ei hän ainakaan psykoosilääkkeitä tarvinnut.
Kun hän hyökkäsi kimppuuni, ajattelin hänen tarvitsevan jotakin ylimääräistä.
Sinä siis provosoiduit?
Oletko varma, että haluat esittää tuollaisen syytöksen?
En syytä ketään, mutta hän on täynnä mustelmia.
Niin käy joskus, kun heidät pitää sitoa tiukasti.
Hänestä ei saa tulla toista Ted Caseyta. En tiedä mitä yrität, -
mutta hän ei ole mikään koekaniini. Et voi ohjelmoida heitä. On sama, mitä lääkkeitä...
Etkö aio antaa periksi? Vaikka sinä epäonnistuitkin Caseyn tapauksessa, -
se ei tarkoita, että me muutkin epäonnistuimme.
Jos sallit. Nyt on joulu, mikäli muistat
Hei! Anteeksi, että olen myöhässä.
- Hei, Bubek. - Olipa kiltisti tehty.
- Hei, Jillian. - Hei.
Hyvä, se oli kuorma-auto. Nyt, osoita palloa.
Hyvä! Voitko pitää sitä?
Hienosti meni. Olet vahva.
Pysy kanssani vielä vähän aikaa.
Onnistumme vielä.
Saisinko vettä?
- Saisinko vettä? - Ole hyvä.
- Mitä lääkkeitä te oikein annatte minulle? - Jotain, mikä pitää sinut rauhallisena.
Sanoitko jotakin?
Sanoin, että lääkkeiden on tarkoitus pitää sinut rauhallisena. Nukuitko hyvin?
- Enhän minä nukkunut? - Nukuit melkein koko päivän.
Nyt on 26. joulukuuta, Jack. Millainen olo sinulla on?
- 26. joulukuuta? - Juuri niin.
- 1992? - Niin.
Tuolla on aurinko ja sinä olet maassa. Tiedän, että olet asioista tuota paremmin perillä.
Kuka helvetti olet? Äitini on kuollut.
- Jätitte minut sisään. - Minne?
Jätitte minut sinne kaappiin ja laitoitte minut pakkopaitaan.
- Meidän oli pakko hillitä sinua. - Ei se ollut mitään hillitsemistä.
Sitä se juuri oli. Rentoudu.
Älä käyttäydy, kuin en tietäisi mikä on todellista.
Kärsit harhaluuloista, jotka kuuluvat tuohon tilaan.
Tiedän mikä on todellista. Sidoitte minut ja tungitte minut ruumiskaappiin.
Se ei ollut unta. En tiedä, mitä yritätte, mutta...
Täytyy sanoa, -
että vastaanhangoittelusi on paksupäisintä kaikista saman hoidon saaneista potilaista.
Pari vuotta sitten minulla oli potilas nimeltä Ted Casey.
Ted raiskasi ja tappoi 7-vuotiaan tytön.
Hänen asianajajansa pyysivät minua tutkimaan hänet, koska -
tapettuaan tytön hän kiipesi puuhun ja ulvoi kuin koira.
Ted ei joutunut vankilaan, koska kaikki minua myöten, luulivat häntä sairaaksi.
Joten hän tuli tänne. Eräänä päivänä pieni tyttö tuli äitinsä kanssa katsomaan sukulaista -
ja näin Tedin katselevan tyttöä.
Hän todella tuijotti, tiedäthän?
Kysyin Tediltä, että mitä hänen tappamallaan tytöllä oli päällä.
"Voi kyllä. Minä muistan sen... Muistan sen oikein hyvin", hän sanoi.
Ja nuo olivat hänen viimeiset sanansa.
Mitä kasvoillesi tapahtui?
Olin huolimaton. Se ei tule toistumaan.
Rukoilen puolestasi, Jack.
Ehkä Jumala auttaa lääkitystä paremmin.
Oletko varma, että löydät Hänet?
- Jack! Mitä teet? - Mitä aiotte tehdä minulle?
Pyydän vain sinua tulemaan sisälle kanssani.
- Entä jos en halua tulla? - Kysyisin, että miksi et.
Koska en ole hullu.
Sinulla on harhaluuloisuushäiriö. Se ei tarkoita, että olisit hullu.
Olet vain hämilläsi. Olet täällä, etkä vankilassa, koska tilasi katsottiin vaikuttaneen rikokseesi.
En tappanut sitä poliisia, mutta en muista siitä mitään.
Aivojesi kyky erottaa fiktio ja sinulle todella tapahtuneet asiat...
Tosiasiat tässä ovat vituillaan, ei minun mieleni!
Jack...
- Saisinko kysyä sinulta yhtä asiaa? - Mistä lähtien täällä on kysytty jotain minulta?
- Haluatko savukkeen? - Sitäkö halusit kysyä?
En...
Halusin kysyä, kuinka tohtori Beckerin käyttämä hoito sujuu.
Hyvin.
Toivon, että kertoisit minulle, jos niin ei olisi.
Miksi? Mitä sinä muka tekisit?
Yrittäisin lopettaa sen.
- En ole varma haluanko sen loppuvan. - Se siis auttaa?
Se saa minut tuntemaan itseni eri ihmiseksi.
Tuletko? Täällä on kylmä.
Sinuun voi sattua, jos he saavat sinut kiinni yrittäessäsi karata uudelleen.
Mitä tiedät siitä, mitä meille tehdään kellarissa?
- Mistä? - Tiedät mistä puhun.
- En tiedä. - Tiedätpäs. Pakkopaidasta.
- Mistä pakkopaidasta? - Siitä helvetin ruumiskaapista.
Lopeta esittämisesi, tiedät mistä puhun.
Tiedän, että sinut viedään sinne ja että sinut laitetaan sinne.
Loput siitä on kuin lomamatka.
Minä kuolen.
On hyvä olla tietoinen kuolevaisuudestaan.
Kuolen neljän päivän päästä. Sain tietää sen.
Ruumiini löydetään neljän päivän päästä.
Mistä juttelette?
Me puhumme kyvystämme matkustaa ajassa eteenpäin. Tulevaisuuteen menemisestä.
Siitähän me puhuimme, eikö?
Niin, juuri siitä.
Jos haluat saada selkoa jostakin siellä ollessasi, rauhoitu.
Mitä vähemmän sekoat, sitä vähemmän ajatuksesi harhailevat.
Mutta kun kaikkea paskaa tulee koko ajan ja...
Se paska on menneisyydessä. Keskity nykyhetkeen.
- En tiedä, pitää päästä takaisin sisään. - Se voi muodostua ongelmaksi.
- Miksi - Tohtori Lorensonkin on nyt sekaantunut siihen.
Kun hän alkoi käydä epäileväiseksi kohdallani, he lopettivat minun laittamiseni sinne.
Naiset...
Mitä minun pitäisi tehdä?
Voisit yrittää suututtaa Beckeriä.
En tiedä pääsisinkö itse hengestäni sen seurauksena, -
mutta sanot, että sinulle se tapahtuu joka tapauksessa.
Olkaa hyvä ja jatkakaa, herra Mackenzie.
Selvä.
Yhdysvaltojen kauppajärjestö on ottanut minuun yhteyttä.
Ja mistähän syystä, herra Mackenzie?
Tämä saattaa kuulostaa hullulta, mutta he ovat pyytäneet minua -
johtamaan järjestäytyneiden järjestöä.
- Järjestäytyneiden järjestöä? - Niin, oletko kuullut siitä?
En, herra Mackenzie, en ole.
Koska sellaista järjestöä ei ole, senkin idiootti!
Se ei ole totta. Se ei todellakaan ole totta!
He ovat pyytäneet minua johtamaan heitä -
ja jos olisit kuullut heistä, se ei olisi kovinkaan salainen järjestö, vai olisiko?
Mitä mieltä te muut olette?
- Tiedän, että se on olemassa. - Mistä tiedät sen?
Ollessani Persianlahden sodassa, siellä järjestö värväsi järjestäytyneitä.
- Onko se faktatietoa, herra Starks? - Kyllä on.
Sillä jos ei ole, niin se ei auta herra Mackenzietä.
Se on faktatietoa, kirjattua ja salaiseksi luokiteltua.
Tiesin sen. Tiesin sen! Ne pirulaiset ovat kaikkialla.
He värväävät vain parhaita, Mackenzie.
- Rauhoitu, herra Starks. - Pysykää rauhallisina, kuulitteko?
Aina meitä käsketään olemaan rauhallisia.
Sitten heitä käsketään käskemään minua rauhoittumaan. Miten se muka onnistuisi täällä?
Herätkää, kaikki. Käskyt tulevat ylhäältä. Älä anna heidän simputtaa itseäsi, Mackenzie.
Kauan eläköön järjestäytyneiden järjestö!
- Istu alas, herra Starks. - Ei. Teidän on kuunneltava.
Kauan eläköön järjestäytyneiden järjestö!
Ette kuuntele meitä? Ette kuuntele häntä!
Starks, olet todellinen jääräpää, mutta sen voi korjata.
Mitä vähemmän sekoat, sitä vähemmän ajatuksesi harhailevat.
Tulkaa ulos autosta kädet ylhäällä, olkaa hyvät.
- Mikä on ongelmana, konstaapeli? - Tämä prosessi etenee liian hitaasti.
Tulkaa ulos autosta kädet ylhäällä.
Oletko kunnossa, solttupoika? Niin vähän ajattelinkin.
Voitko odottaa hetken?
Sinulla on kanttia, kun tulet tänne noin vain.
No, tässä se tulee...
Jack Starks kuoli haavoituttuaan päähän 1. tammikuuta 1993.
Miten? Tarkoitan, että miten kuolen?
- Sitä hän ei sanonut. - Uskot siis minua?
- En tiedä mihin uskoisin. - Mitä muuta sait tietää?
Kaikenlaista. Siellä oli eräs tohtori Becker.
Hän käytti jonkinlaista käyttäytymisen muuntelu -terapiaa potilaisiinsa, -
jonka harjoittamisesta luovuttiin jo 70-luvulla. Ja sitten oli toinenkin tohtori -
nimeltään Lorenson, ja jotain hänen hoitamastaan lapsesta nimeltään Bubek.
- En tiedä mitään siitä. - Se ei kuitenkaan päättynyt hyvin.
Becker väitti yrittäneensä kehittää kohtumaista ympäristöä potilailleen.
Kohtumaista tosiaan...
Vitun kohtu.
Minun pitää saada selville, miten kuolen.
Alpine Grove on edelleen pystyssä.
Voin mennä kyselemään, tietääkö joku, mitä oikeasti tapahtui.
Hyvä.
Kiitos, että teet tämän.
Minun täytyy olla meistä se hullu?
Olen pahoillani, etten voi kertoa enempää setänne kuolemasta, herra Starks.
- Ilmeisesti he käyttivät tuolloista sairaalan kuolinsyyntutkijaa. - Iskun aiheuttama -
- pään vamma ei kerro mitään. - Olen pahoillani, tässä ei lue muuta.
Entä missä tohtorit Becker ja Lorenson ovat?
Tohtori Lorenson työskentelee vielä täällä. Kerran hän oli täällä samaan aikaan kuin setäsi, -
- hän voinee auttaa sinua paremmin. - Entä Becker ja Hopkins?
Tohtori Hopkins kuoli, mutta en tunne ketään tohtori Beckeriä.
Voisitteko katsoa, löytäisittekö jotakin osoitetta tohtori Beckerille?
Onko näille kysymyksille jokin erityinen syy?
Hän oli ainoa sukulaiseni.
Koeta jatkaa hymyilemistä.
- Hei, Beth Lorenson - Päivää.
Hauska tavata. Hei, Beth Lorenson.
- Jackie Price. - Istukaa alas.
Anteeksi, mutta olet aivan hänen näköisensä.
- Tunsitko hänet hyvin? - Hän oli mieleenpainuvin potilaani.
- Miksi? - Loppujen lopuksi hän sai minut muuttamaan mieltäni monesta asiasta.
- Itse asiassa hän auttoi minua yhden potilaan kanssa. - Todellako? Kenen?
- Erään pienen pojan. - Bubek?
- Aivan. - Kuka hän oli?
Ystäväni poika. Kuinka tiedätte hänestä?
Näimme hänen nimensä, kun etsimme tietoa hänen sedästään.
Miten hän auttoi?
Se on monimutkaista, mutta hän kertoi, kuinka saisin kontaktin häneen.
Miten se sitten kävi?
Se on monimutkaista...
Ja siitä on jo kauan aikaa.
Mahdatko sinä tietää, miten setäni kuoli?
Luulen, että se johtui pään vammasta.
- Niin, mutta miten hän sai sen? - En tiedä.
Luuletko, että tohtori Becker saattaisi tietää paremmin?
Kyllä, se olisi todennäköistä.
- En usko häntä. - En minäkään.
Tule, vielä on yksi asia tehtävänä.
Mikä tämä on?
Tämä on se huone.
Pakkopaidat...
Ne roikkuivat tuossa.
Olen itse asiassa tuolla säilössä juuri nyt.
Tämä saattoi olla huono ajatus.
Teidän ei pitäisi olla täällä.
Olimme juuri lähdössä.
Tunnenko sinut jostakin?
En tiedä, tunnetko? Tunnet varmaan setäni.
- Jack Starks? - Voi hitto, siksi sinä...
- Voisit olla hänen aaveensa. - Voisin...
- Muistatko hänet? - Totta kai.
Hän oli mukava kaveri.
Satutko tietämään kuinka hän kuoli?
Muistan vain kun hänen ruumiinsa löydettiin.
Etkö muista muuta, Damon?
- Kuinka tiedät nimeni? - Tiedän sinusta kaiken, Damon.
- Niinkö? - Niin.
- Tiedän, että olet paskakasa! - Älä ala aukomaan minulle...
- Olitko se sinä? - Mistä sinä puhut?
- Häntä lyötiin päähän, kuulostaa ihan sinulta. - Vannon, etten koskenutkaan häneen.
Mitä täällä tapahtuu?
Tämä on kiellettyä aluetta. Damon, Damon...
Rauhoitu, on lääkkeiden ottamisen aika. Mennään takaisin.
Katsotaan saanko jäljitettyä Beckerin.
- Kauanko meillä on aikaa? - En tiedä.
Mitään ei tapahtunut tällä kertaa.
Yrität sitten päästä luokseni taas huomenna.
Loukkaannun, ellet tule.
Niinkö?
Haluatko drinkin?
- Minulla ei ole enää paljon aikaa. - En välitä.
Sinun täytyy tulla takaisin. En pyytänyt sitä sinulta, mutta nyt...
- Sinun on tultava takaisin - Se ei mene niin... En voi hallita sitä.
Ala hallita sitä.
Tule takaisin luokseni, Jack.
En voi auttaa sinua, ellet anna.
- Asiat täällä tulevat muuttumaan. - Mitkä asiat?
- Et ymmärtäisi sitä. - Auta minua ymmärtämään.
Olen nähnyt ajan, joka ei ole tämä aika.
Näen sen vain, kun olen sen sisällä.
Mikä aika se on?
2007.
- Mikä vuosi mielestäsi on nyt? - Tiedän, että on vuosi 1992.
Kerro vuodesta 2007, miltä se näyttää?
- Ei kovinkaan erilaiselta. - Tulevaisuusko ei näytä erilaiselta?
- Ei minunlaisilleni. - Luuletko matkustavasi ajassa?
- Kuuntele, eivät kaikki täällä ole hulluja. - Esimerkiksi? Mackenziekö?
Kertoiko hän yrittäneensä tappaa vaimonsa?
Mackenzie lukittautui taloonsa kahdeksi kuukaudeksi, -
ja melkein näännytti itsensä nälkään ennen kuin hänet tuotiin tänne.
Sen vuoksi, koska hänen vaimonsa jätti hänet toisen miehen takia.
Minulla ei ole aikaa tälle, minun pitää päästä pois.
Kaikki sanomasi on harhaluulojesi tuotosta.
Niinkö?
Entäpä Bubek? Onko hänkin harhaluulojeni tuotos?
- Kuinka tiedät hänestä? - Sinä kerroit minulle.
Tapasin sinut. Luulit, että tietäisin hänestä jotain, joten kerroit minulle.
- Kuinka tiedät hänestä, Jack? - Koska sinä kerroit minulle.
Tiedän, että jossain sisimmässäsi sinun täytyy uskoa puhumaani.
Sinun täytyy.
En tiedä kuinka tiedät Bubekista, -
mutta nämä ajatuksesi ovat vain osa harhaluulojasi.
Ei...
Toin sinulle tupakkaa.
Lorenson sanoi, että vaimosi jätti sinut toisen miehen takia, minkä vuoksi sekosit.
Olipa siinäkin kiitos.
- Pitääkö se paikkaansa? - En halunnut nähdä sitä, tajuatko?
Olen täällä, koska he sanovat minun kärsivän ylihermostuneisuudesta.
No minäpä kysyn...
Kukapa ei olisi hermostunut, tarkastellessaan tosissaan elämäänsä.
Tarkoitan, kenen elämä on niin hyvää?
Oletko kertonut kenellekään istunnoistani Bubekin kanssa?
- En tietenkään - Onko joku kysynyt niistä?
Ei, olisin kertonut sinulle.
Hei. Miten voit tänään?
Valmiina työhön?
Hyvä on...
Jackie... Jackie.
- Tämä todella karmii minua. - Ihanko totta.
- Haluatko tämän? - Haluan tämän.
- Hei. - Hei.
Minun on parasta mennä jo.
Sain tietää siitä pojasta, Bubekista.
Lorenson käytti häneen sähköshokkihoidon lievää muotoa, mikä katkaisi pojan kohtauskierteen.
Hän ei alkujaan edes tiennyt, että tämä poikaa vaivasi.
Se sinun pitää kertoa hänelle.
Beckerin talon pitäisi olla jossain täällä. Merkitsin paikan karttaan.
- Tämä se taitaa olla. - Oletko varma?
Olen. Soitin hänen numeroonsa eilen varmistaakseni asian.
Selvä, mennään.
Hei. Etsittekö tohtori Beckeriä?
Tuolla hän on.
Miten se toimii? Eikö Jumala muista?
- Voinko auttaa teitä? - En tiedä, voitko?
- Tunnenko sinut? - Luulen, että tunnet.
- Oletko hänen poikansa? - En, en hänen poikansa.
Mikä on vialla, tohtori? Näytät siltä kuin olisit nähnyt aaveen.
Miten voit olla?
- Hän kuoli vuosia sitten sairaalassa. - Tapoit hänet?
Ei, en tappanut.
- Hoito saattoi ajaa hänet tappamaan itsensä... - En tappanut itseäni, kuolin iskusta päähän.
Miten se tapahtui?
Kaikki mitä muistan viimeisestä kerrasta, kun laitoimme hänet sinne, -
Hän... Sinä tulit ulos ja sanoit heidän nimensä minulle.
- Keiden nimet? - Niiden, joita yritin auttaa.
Keitä he olivat?
Nathan Purtjowskij. Jackson McGregor.
Ted Casey.
En halunnut heitä hoidettavikseni. Yhtäkään teistä.
- Te luokseni lähetetyt rikolliset... - Potilaasi... Olimme potilaita.
- Kyllä, mutta olitte rikollisia... - Sanotko, että minä tulin ulos sieltä -
ja kerroin sinulle ne nimet? Kenen luulet kertoneen ne minulle?
Sinä.
Olen siinä kaapissa tälläkin hetkellä.
- En ymmärrä. - Kiusaat vain itseäsi, vanhus.
En pistänyt sinua Alpine Groveen.
Pumppasit minut täyteen lääkkeitä ja tungit minut ruumiskaappiin.
Tarkoituksenani oli vain auttaa sinua.
Sekö oikeuttaa tekosi?
Olemme kaikki kuolleita, Jack.
- Mikä hätänä? - En tiedä. Minun täytyy istua.
Mikä sinulla on hätänä, Jack?
- Hän sanoi, että se oli viimeinen kerta. - Mikä?
- Mikä se osoite oli? - Mitä?
Kun olit lapsi ja tapasimme, mikä sen paikan osoite oli?
2140 Waldemere Way.
Jack, pysy luonani.
Se oli viimeinen kerta... Viimeinen kerta...
Jack?
Näin sinut. Tiedän, mitä teit potilaillesi.
Näin sinut tulevaisuudessa. Kerroit Purtjowskij'sta, Jacksonista, -
McGregorista, Ted Caseysta. Sinä kerroit minulle.
He kaikki, me kaikki pysymme luonasi.
Emme jätä sinua rauhaan.
Yksikään meistä ei jätä sinua rauhaan.
Saisinko paperia?
Kynän ja paperia, jotta voin kirjoittaa.
Potilaasi Bubek saa kohtauksia.
Siksi hän ei ole oppinut puhumaan kunnolla.
- Kuka kertoi tämän? - Kerroin sen, minkä jo tiesitkin.
Et vain ole saanut sitä vielä selville. Ei hän ole hidas, hän vain saa kohtauksia.
Sähkö... Sähköshokkihoito.
Käytit sitä häneen. Niin sinä parannat hänet.
Kukaan ei käyttäisi sähköshokkihoitoa lapseen.
En tiedä saako hän kohtauksia, mutta jos saa, niin voin laittaa hänet statukseen.
Se on pysyvä kohtaustila.
Ei. Bubek on ystäväni lapsi, en voisi ottaa sellaista riskiä.
Teet sen silti.
Pitäisitkö toisesta päästä?
Olen antanut hänelle rauhoittavia.
Teen sen vain kerran.
Teemme tämän hyvin alhaisilla asetuksilla. Jäätkö huoneeseen?
- Jään. - Hyvä on.
Paina vain tuosta. Hyvä.
Painan vain tätä nappia. Säädän ensin tasoa hieman alhaisemmaksi.
Alhaisin mahdollinen taso.
Aloitetaan.
Hyvä on, olemme valmiit.
Kaikki on hyvin.
Kuinka voit? Voitko sanoa: "Hei", Bubek?
Hei, Bubek.
Olet kunnossa!
- Mitä haluat minun tekevän? - Minun pitää viedä tämä eräälle henkilölle.
En saa sinua mitenkään ulos tältä osastolta.
- Sinun täytyy, ole kiltti. - Paljonko tarvitset aikaa?
Vain pari tuntia. Kuolen tänä iltana.
Niin on määrä tapahtua.
- Tulenko mukaasi? - Pärjään kyllä.
Hei.
- Hei. - Muistan sinut.
Niin minäkin sinut.
- Tule sisään sieltä kylmästä. - Hyvä on.
- Miten on mennyt, Jackie? - Ihan hyvin.
- Entä äidilläsi? - Ihan hyvin.
Voisinkohan puhua hänen kanssaan?
Äiti!
- Hei, Jean. - Hei.
- Tunnenko sinut? - Hän korjasi auton, äiti.
- Hän, jolle huusit. - Selvä.
- Tarvitsetko jotakin? - Kyse on jostakin sinun tarvitsemastasi.
Jackie, mene ulos leikkimään.
- Miksi? - Mene nyt vain.
En tiedä, miten saisin tämän kuulostamaan järkevältä.
Sinun on vaikea uskoa tätä.
Kaikki, mitä haluan kertoa, on tässä kirjeessä.
On erittäin tärkeää, että uskot siihen, koska -
olisi todella sääli, ellet.
Hyvä on, luen tämän.
- Tässäkö kaikki? - Niin.
Poljin, hieno nimi. Kutsu häntä aina tuoksi.
Hän taitaa tykätä siitä.
Hei!
Odota!
Olehan kiltisti, Jackie.
- Hyvä on. - Hyvä.
Jack?
Oletko kunnossa? Pysy tajuissasi.
- Laita minut pakkopaitaan. - Mitä tarkoitat?
Sinun täytyy laittaa minut pakkopaitaan, se on ainut keino.
Jack, tule. Tarvitsen apuasi, että saan sinut sisälle.
- Pärjäätkö? - Pärjään.
- Mitä tapahtui? - Hän liukastui.
Nostetaan hänet. Varo hänen päätään.
Hän sanoi, että hänet on laitettava pakkopaitaan.
Kuolin ensimmäisen kerran 27-vuotiaana.
Muistan joka puolella olleen valkoista.
Oli sota, ja tunsin olevani elossa, vaikka todellisuudessa olin kuollut.
Joskus ajattelen, että elämme vain nähdäksemme asioita.
Se tapahtui juuri minulle, ei kenellekään toiselle.
Elämme joskus vain kumotaksemme todennäköisyydet.
En ole hullu, vaikka niin luultiinkin.
Elän samassa maailmassa kuin muutkin, mutta näin siitä vain enemmän.
Kuten sinäkin olet varmasti nähnyt.
Ruumiini löydetään huomenna.
Voit vaikka tarkistaa, jos et usko.
Olen nähnyt elämää kuolemani jälkeen.
Kerron tämän siksi, että tämä on ainut keino saada teille parempi elämä.
Jean...
Tulet sammumaan tupakkaa polttaessasi ja palamaan kuoliaaksi.
Tyttäresi varttuu samassa kurjuudessa, jossa elätte parhaillaan -
ja hän kaipaa sinua niin paljon.
Joskus elämä voi todella alkaa vasta, kun tiedostaa olevansa kuolevainen.
Ja kaikki voi loppua juuri silloin, kun sitä vähiten haluaa.
Tärkeintä elämässä on uskoa, että koskaan ei ole liian myöhäistä.
Minä takaan, Jean, vaikka asiat näyttäisivät kuinka pahalta, -
ne näyttävät paremmalta valveilla kuin unessa.
Ja kun kuolet, haluat vain yhtä asiaa...
Herätä henkiin.
- Miten voit? - Hyvin.
- Sinulla on paha haava. - Tiedän.
Liukastuin, mutta elossa ollaan.
Olen menossa sairaalaan, haluatko kyydin?
Se olisi hienoa.
- Hyppää kyytiin. - Hyvä on. Kiitos.
Suo anteeksi.
Hei.
Sepä suloista, pitäkää hauskaa.
Äiti, nyt ei ole hyvä aika puhua, olen matkalla töihin.
Soittelen myöhemmin.
Selvä. Hyvää uutta vuotta.
- Olen pahoillani tuosta. - Ei se mitään.
Ei ollenkaan.
Kuinka voit?
Tuntuu jo paremmalta.
Kuinka paljon meillä on aikaa?